Tidligere i Z Nation.
Du var ganske så mørbanket. Jeg gjorde mitt beste for å sy deg sammen.
Han skulle ta deg med vekk fra meg, Roberta. Ingen andre vet hva jeg vet om deg.
Farvel, Cooper.
Hva om litium er den hemmelige ingrediensen i Z-Kjeksene?
Vi fant akkurat ut av at Estes er ansvarlig for hele operasjonen.
Snakkerne er borte. George og Warren infiltrerer Altura dagen før valget.
Hvor gjemmer Snakkerne seg?
De har et område for Snakkerne nært Pacifica.
Jeg sender alle tilgjengelige Alturer for å fjerne dem fra denne gudsforlatte Jorden.
Jeg klarte det. Vaksinen virker.
Men det dere trenger til kuren, er rett her oppe.
Eneste måten å være sikker på, er å ta hjernen min og bevare den før jeg dør.
Du er hatefull! Ingen står imot Altura! Finn dem og drep hele hurven!
Skulle ønske vi kunne gitt Sun Mei en skikkelig begravelse.
Hun døde for en grunn.
- Det er mer enn de fleste kan si. - Ja.
Gjem unna hjernen hennes et sted hvor Estes ikke kan finne den.
Om noe skjer med oss, så gir du henne til Murphy.
En påminnelse til alle innbyggere. Ikke glem å avgi stemme.
Husk at du trenger to typer ID...
Ikke la det gå inn på deg. Det er ikke over ennå.
Jeg vet.
Jeg tenkte bare,
erindret.
Vi hang den plakaten opp,
jeg og Dante.
Artisten som laget den. Snakkerne som hjalp til.
De er alle døde.
Og nå Sun Mei.
Hva om vi vinner? Hva om vi dreper alle zombiene?
- Og ingen andre enn Snakkerne som vet det? - Vi er ikke der enda.
Det er fortsatt mange mennesker med vilje igjen til å overleve.
Inkludert deg.
Men til hvilken pris?
Behold fatningen. La oss gå.
Forsiktig. De blodprøvene er fra overalt i apokalypsen.
Bare Gud vet hva som er i den. Ta dem rett til kontoret mitt.
Oberst Keeler.
La oss ta en titt på de kartene.
Er militsen fortsatt i ansamling?
I dette øyeblikk, sir. Alle frivillige er bevæpnet og sverget inn også.
- Pandora? - Ja, min kjære?
Kan du vennligst komme her og vise oss hva George fortalte deg?
Selvfølgelig.
Vel, det måtte litt overtalelse til. Men da jeg først fant svakheten hennes,
ga hun det opp, som det mennesket hun er.
Der. Hvor de to veiene møtes. Det er en klarning mellom trærne.
- Hvor mange Snakker sa hun det var? - Alle av dem.
Javel, det er jo perfekt. Langt unna nysgjerrige øyne.
Vi må slå til mot dem før George får en mulighet til å advare dem.
Og før de kan slå til mot oss. Dine regler for engasjement har ikke endret seg.
Jeg forstår, sir.
Hvorfor så anspent?
Glem dette sinnssyke sirkuset.
Det er bare meg og deg, elskling.
- Pandora. - Nei, nei.
Det er bare meg og deg.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
- Ikke så mye milits å se. - Forhåpentligvis er det en god ting.
Ja. Kom igjen.
- Er noe galt? - La meg få ta en titt på øyet ditt.
- Jeg har det bra. - Du ser ikke bra ut.
Hør her, du må klarne hodet for hat. Det er ikke plass for noen feil.
Det handler om rettferdighet, ikke hevn.
Hva skjedde bak der med Pandora?
- Akkurat det som skulle skje. - Vel, det ser ut til at du holdt ut ganske lenge.
- Jeg kunne tatt det lenger. - Ja, det er jeg sikker på.
La oss finne Kaya og IZ. De har mye å gjøre før vi er ferdige.
Vi må kjappe oss og stikke herfra. Vi er nesten tomme for brus.
Laster bare opp det siste av psyops. Skal bare lage noen endringer på de drone bildene vi kom over.
- Og når de er opplastet, er vi borte herfra. - Supert.
For ellers så må jeg skaffe flere mynter.
- Jeg kan ikke tro at jeg ikke skal stemme. - Å, vi skal stemme. Men ikke ved en valgurne.
IZ sa at brus automaten er denne veien.
Tror du de har sukkerfri?
- Løp, løp, løp. - Faen.
I brus automaten!
- Og husk at jeg vil ha dem levende. - Spar nåden til meg.
- Vi må få dem ut derfra. - Det er for sent.
Hei, folkens. Hva skjer?
- Å, så bra. Vi trodde... - Vi var tatt?
Vi stakk akkurat i tide. Kayas edderkoppsanser tar aldri feil.
- Hvor er Kaya? - Hun er i sikkerhet. Hun er hos Nana og JZ.
Hva nå?
Vi holder oss til planen.
Dette må være Warrens mest halvbakte plan hittil.
- Så, føler du flaksen komme, gutt? - Nei.
Bra. For det skal mer til enn flaks for å få gjennomført dette.
- Du vet hva du gjør? - Sånn noenlunde.
Glad i deg, gutt.
- Unnskyld. - Ikke tenk på det.
- Kom deg avgårde. - Ok.
Kan dere folkens slappe av? Se her, sitt. Bli! Bli! Bli.
Seriøst, jeg vet ikke hvor lenge vi kan holde dem skjult.
- Hvor mye litium har du igjen? - Ikke mye. Noen få flak.
Forhåpentligvis må vi ikke vente så mye lenger.
- Noen kommer. - Alle gjør seg klare. Her kommer de.
Det er bare en tilfeldig. Virker å være av den gamle sorten.
Ok, jeg tar meg av dette.
Hei folkens, bare kul ned nepa, ok?
Addy, vent!
Kom og få litt. Er dere folkens sultne?
Spis opp.
Vel, det bør holde dem gående en stund.
- Det er lite oppmøte. - Mange er redde for å reise, eller er døde.
Utifra dette så er et 'ja til sikkerhet først', virkelig en stemme for Unntakstilstand.
Folk har gitt opp om NyAmerika..
De bryr seg ikke om hvem som er sjefen så lenge de er trygge.
Uten Snakker stemmene, vil Estes vinne med stor margin.
Altura vil kontrollere alt mens de styrer skipet, så lenge trusselen vedvarer
- Det er å stemme for evig krig. - Valgurnene stenges snart.
Det er opp til Addy og Doc nå. Vi må komme oss i stilling.
Neste!
Navn?
Cooper.
Martin Cooper.
Ok. Nå som det er over, alle sammen, se levende ut.
Bare husk dette, dere er ikke bare døde.
- Dere er døde innbyggere. - De er klare, Murphy.
Jeg liker ikke all denne ventingen. Vi er i skuddlinja her ute.
Ok, ikke gå og bli deg selv nå. Bare hold deg til planen.
Søta, vi har ikke vart så lenge ved å holde oss til planen.
Nullte time.
La oss slippe Krigens Hunder løs.
Ok alle sammen, tid for Z-Kjeks. Kom og få Z-Kjeksen deres.
Vi har visuell kontakt med Snakker leiren. Høres ut som hundrevis, kanskje alle av dem.
Utmerket. Og de har ikke oppdaget dere ennå?
Neida, sir. De er akkurat der hvor kilden sa de ville være.
- Hvem er en dyktig liten torturist? - Du er.
Så snart du har mennene på plass, iverksett ordrene dine.
La oss vise dem meningen med nåde og avslutte dette nå.
Javel, sir.
På min ordre.
- De så oss. - Ingen fanger! Angrip!
Her kommer de! Skyt! Skyt! Skyt!
Fremad, menn! Drep alt som snakker!
- Legg fra deg roperten. - Legger fra meg roperten.
- Hvor er alle de andre? - Det er ingen andre, kun meg.
Estes til Nåde En. Estes til Nåde En. Kom inn, Nåde En.
Jeg venter på å få høre at vår Snakker-frie fremtid har startet.
Ikke enda, sir. Det har vært et lite tilbakeslag.
- Tilbakeslag? - Ja, sir. Det er ingen her.
Leiren var en lokkedue. De lurte oss.
Det er umulig. Jeg forsikret meg om at George fortalte sannheten.
Så Snakkerne er ikke der?
Ingen er her. Kun en gamling med en ropert.
En rope...
Finn ut om han vet hvor Snakkerne er.
Javel, sir. Om han vet hvor de er, så vil han fortelle meg det.
Rett før jeg gir ham nåde.
Tilsynelatende så har George løyet for deg.
Vel, jeg antar man ikke kan stole på noen i disse dager.
Hvor er Snakkerne?
Du vil muligens spare på kulene dine.
- Åtte tusen ni hundre og nittini. - I tilfelle det der skjer.
Hva er det du ser på? Kom deg vekk fra meg
Det var signalet mitt.
Oberst Keeler?
Kan du høre meg? Oberst?
Oberst? Operasjon Nåde. Kan dere høre meg?
Hva i helvete skjedde?
Hva skjedde med Snakkerne?
Hva?
- Port Tre til Estes. Over. - Dette er Estes. Kom, Port Tre.
Du bør komme deg ned her, sir. Jeg tror du må se dette.
- Øh, si hva dere skal her. - Jada. Vi er her for å stemme.
Dere må ha to typer ID.
Og en puls.
Jeg ser ikke mange sannsynlige velgere her. Jeg er ikke engang sikker på om du kvalifiserer.
Hva er det, Estes? Er det vanskelig og gi massenåde mens de fortsatt kan snakke?
- Militsen er snart tilbake. - Vi vet begge at det ikke er sant!
Militsen din kommer ikke tilbake.
I det minste ikke som mennesker.
- Denne syklusen av død kan ende nå. - Du sier det som om det er en bra ting.
Det er over, Estes.
Folket har allerede åpnet de andre portene og har sluppet inn Snakkere.
Alt de ønsker er å være med sine kjære.
Dere har ingen aning om hva dere gjør.
- Hold kjeft. - Våpen!
Åpne porten! Estes!
Ikke la plastikk trynet komme unna!
- Han forvandles. - Jeg har litium!
Kom igjen. Raska på. Raska på.
Kom igjen, få alle inn her! Valgurnene stenger om 15 minutter!
George, du og jeg går etter Pandora og Estes! Dere to, hold fortet!
Gjem unna litt for oss også!
- Jeg er på Estes. - Jeg tar Pandora.
Tispe.
Hallo, Roberta.
Jeg vet. Jeg vet. Det er vel litt overraskende.
- Jeg kan... Jeg kan ikke gjøre dette akkurat nå. - Nei. Hør på meg.
Jeg har reist langt. Hør på hva jeg har å si.
Hei! Plager denne fyren deg?
Åh. Deg!
Jeg er glad du er i live.
Jeg må gå.
Hei kompis, Jeg vil ikke ha noe trøbbel.
Du vet, hun er kanskje glad for at du lever. Men meg, ikke så mye.
Warren, her borte.
- Estes er innenfor. - Pandora?
Ok, på tre. En, to, tre.
Hallo, George. Løytnant Warren. Velkommen til Alturas bankende hjerte.
Kom opp her.
La meg vise dere hva alt ståket handler om.
Energi. Sikkerhet. For å bygge vår nye verden på.
Alt dette tullet, for et batteri.
Jeg beklager, George. Jeg vet at alt dette har vært hardt for deg.
Og lære at man kan ta feil er en del av å vokse opp.
- Vi får vel se hvem som får seg en lekse. - Det er over, Estes.
Vi skal la alle vite hva du gjorde. Ta litium fra Snakkerne slik at du kan få et batteri.
Ikke for at jeg kan få et batteri.
For at det resterende av menneskeheten kan ha muligheten til å ha energi i fremtiden.
Pålitelig lagring 24 timer i døgnet.
Slik at vi om natten kan ha lys når solen er gått ned,
og kommunikasjon og et elektrisk gjerde rundt oss.
- Mens vi andre sulter og forvandles. - Dette er desperate tider.
Valg må bli tatt. Vanskelige valg.
Den slags valg man ikke kan gi til en traumatisert mobb.
Radikale endringer involverer alltid utilsiktet skade.
- Darwin har ikke et hjerte. - Det har ikke du heller.
Det handler ikke om meg. Det handler om menneskehetens fremtid.
Ja, jeg iscenesatte angrepene.
Et nødvendig onde for å dytte motvillige innbyggere til å handle.
- Å sulte Snakkerne var et nødvendig onde? - Regn det ut selv.
Våre reserver med litium ville bli brukt opp av Snakkerne
med nåværende konsum på mindre enn tre år. Og hva da?
- Sun Mei fant et alternativ. - Det er for sent.
Innen vi hadde hatt en fungerende vaksine, ville vi ha brukt opp alt litiumet.
Vi ville stått igjen med et stort antall ville Snakkere og ingen elektrisitet.
Du betalte for batterier med menneskers sjeler.
Sjeler?
Snakkere er en liten pris for å betale for sikkerhet.
- De er misfostre. En glipp. - Er det hva du sier til Pandora?
- Så romantisk. - Hun er et nyttig verktøy.
Men til syvende og sist, er hun et mumlende lik som resten av dem.
Vi skal la alle få vite at du stod bak angrepene.
Ingen vil tro dere.
Nei? Men de tror på deg.
- Fikk du med alt dette, IZ? - Ja, frue. Hvert eneste ord er sendt ut live.
Jeg Tor dere ikke.
Skru opp volumet, IZ. Mannen tror ikke på oss.
Dette er galskap. Galskap.
Du har rett. Dette er galskap.
Men hvorfor går du ikke litt tilbake og forteller oss hvordan Snakkerne er misfostre og en glipp?
Et mumlende lik? Er det slik du ser meg?
Det var ikke sånn jeg mente det, elskling.
Vel, hva mente du egentlig da, elskling?
Nå få vi se litt action snart.
Dette er latterlig. Dette er latterlig.
Dette beviser ingenting. Det jeg gjorde, gjorde jeg for menneskeheten.
Hva om det er en ny definisjon av menneskehet?
Da vil alt gå i en retning. De døde vil være alt som er igjen. Hva skjer deretter?
Da vi byttet fremtiden for noen år ekstra for Snakkerne?
Når det ikke er noe levende igjen å livnære seg på?
Hvor lenge før de siste restene av menneskeheten råtner bort og blir til støv?
Vi kan ikke fjerne Snakkerne bare fordi de er upraktiske. Eller gi dem nåde kun for at de er døde.
Snakkerne er råtnende poser med råttent kjøtt.
Og vi må fjerne dem fra samfunnet før de drar oss alle ned på deres nivå.
Er det hva du mener jeg har gjort? Dratt deg ned på mitt nivå?
Vi har snakket om dette. Du er annerledes.
Er jeg?
Eller er jeg bare en råtnende pose med råttent kjøtt?
Hva er det, elskling?
Du vet, om du var en Snakker, så ville du kanskje følt annerledes for hele denne død greia.
Stikk!
- Pandora, vær så snill. - Slutt å syt.
Jeg hater det når du syter. Det er bare så sytende.
Du vet, jeg hadde store planer for oss, Roman.
Det er synd.
Hva har du gjort? Om litiumet overhetes, vil det drepe alle i Altura!
George hadde rett om en ting. Mennesker og Snakkere er likeverdige.
Jeg antar vi alle fortjener Endelig Nåde til slutt.
Å, nei. Jeg må restarte pumpene.
Vi har bare noen få minutter før kjølevæsken koker!
Avgårde.
- Så du tror du kan gi meg nåde, George? - Har du endret drakten din?
Vel, jeg vil alltid se bra ut før en stor kamp.
- Liker du den? - Nei.
Jeg har ikke lyst til å gi deg nåde.
Å, virkelig? Ikke engang etter at jeg kappet opp stakkars hjelpeløse Dante?
Ditt liv er ikke nok for å betale for Dante, og ikke minst alle de andre du har drept.
- Hva gjør du?! - Avverger en katastrofe!
Jeg får ikke kontroll over energien. Litiumet kan ta fyr og eksplodere om ikke disse pumpene virker!
Hjelp meg!
Kjølevæsken begynner å koke! Vi må få denne ventilen åpen for å gjenopprette sirkulasjonen!
Om litiumet blir utsatt for oksygen, vil vi få en ukontrollerbar brann!
Unna!
- Du er brent. - Jeg vet.
Hovedkjølepumpem er utbrent. Vi må koble oss forbi med denne slangen.
- Fest den der borte. Fort! - Hva?
Jævla apokalypse møkk.
Det er din menneskelighet. Det er hva som gjør deg så svak.
Du burde være glad.
Du får se Dante ganske snart.
Vi burde gjøre dette oftere.
Du snakker for mye.
Hva?
Synes du jeg er avskyelig?
Se på meg! Se på meg!
Nei, det gjør du ikke. Du slipper ikke unna så lett.
Jeg kunne ha vært deg.
Nei!
Jeg tror det virker.
Hva gjør du? Det er over.
Du ødelegger menneskehetens siste sjanse. Jeg kan ikke la det skje.
Warren?
Det er ikke noe blod.
Cooper?
Var alt en drøm?
Nei.
Hvor er alle sammen?
De stemmer.
- Estes? - Han er i varetekt.
Hva med Murphy?
Jeg og den røde djevelen, vi er ok.
Når han forstod hvorfor jeg var her, førte han meg til deg.
- Hvordan føler du deg? - Tom.
Hva var det du ville si til meg?
På gården,
da jeg fant deg,
så opererte jeg på deg, og du blødde ut.
Det var ingenting jeg kunne gjøre.
Roberta, du døde.
Er jeg død?
- Har jeg vært død hele denne tiden? - Men du kom tilbake...
...som en Snakker, men annerledes.
Kanskje det var det Svarte Regnet du ble utsatt for.
Jeg vet ikke.
Jævla Apokalypse.
Jeg ville ikke fortelle deg det.
Jeg tenkte det kanskje ville forandre deg.
Jeg ville ikke at du skulle forandre deg.
Kom du hele denne veien for å fortelle meg dette?
Jeg ville at du skulle vite det.
Tilgir du meg?
Om jeg tilgir deg?
Kan du tilgi meg for å låse deg inne i bagasjerommet?
Alt jeg sa til deg,
gjelder fortsatt.
Det var rett fra hjertet.
Det vi hadde sammen var ekte.
Det var bra.
Og det var verdt å kjempe for.
Jeg vet bare ikke hvor mye kamp jeg har igjen i meg.
Jeg fant akkurat ut at jeg er død.
Vel, du ser ikke død ut.
- Har du avgitt stemme? - Alltid.
Jeg er ikke en som deltar.
Så,
jeg har sagt mitt
Jeg skal dra nå.
Men jeg vil at du skal vite... Om du noen gang vil danse med denne mannen,
og lytte til noe bra musikk...
Da vet jeg hvor jeg finner deg.
Farvel, Roberta.
Farvel, Cooper.
Farvel.
Kan jeg få deres oppmerksomhet!
Mine damer og herrer, levende og døde og de som er imellom.
Valgurnene er nå offisielt stengt. Stemmene er nå under opptelling.
Hei.
- Jeg er glad for at det gikk bra. - Å, joda. Jenter digger en mann med en krok.
Jeg vil ikke gi en kommentar på den. Hva er det neste for deg, Doc?
Kanskje jeg sniker meg tilbake til Vann Vokterne.
Se om Kuruk vil ha hjelp med den demningen.
- Og du? - Har ikke tenkt over det.
Du vet, vandrer kanskje bare rundt om på Jorden og gjør tilfeldige gode ting.
Jada, ikke sant. Neida, riktig. Den er brun.
- Og drepe noe dritt med Z-Smekkeren. - Men det, det behøver ingen komentar.
Er du nervøs?
Jeg vil føle meg bedre når dette er over.
Så om de anerkjenner grunnloven, hva da?
- Vi velger folk som opprettholder grunnloven. - Folk som...
deg?
Kanskje.
Ja.
- Men jeg må ha mye hjelp. - Det er rettferdig.
Hva er det?
Sun Mei ba meg om å gi det til deg.
Hun sa du vill vite hva du skulle gjøre med den.
Alle sammen, hva om vi får George opp her for å kunngjøre resultatene?
- Kom igjen, George! - George! George! George!
Du har kommet deg så langt. Ok?
George! George! George!
Jeg skulle gi dere denne talen...
Unnskyld. Kan alle høre meg?
- Ja! - Flott.
Jeg skulle gi dere denne talen,
det føles som en livstid siden,
før bombene.
Det var en annerledes tale den gangen.
For en annerledes verden. Og så mye har forandret seg.
Jeg vet jeg har.
Men en ting, har alltid vært den samme.
Min tro på demokratiet,
og opprettholdelsen av loven.
Jeg har mistet mange venner på veien hit.
Det gjorde vi alle.
Men jeg fikk noen nye venner også.
Venner som fortalte meg meningen om ordene lojalitet og mot.
Som viste meg hva som kan bli gjort når vi passer på hverandre.
Hva som kunne oppnås når vi tror på hverandre.
Og bære hverandre fremover, uansett hindringer.
Det var så mange ganger jeg trodde at dette øyeblikket aldri ville dukke opp.
Og allikevel, her er vi.
Så,
uten videre forsinkelser,
øyeblikket vi har ventet så lenge på!
La oss få resultatet.
Sun Mei.
Der har vi det.
Selvfølgelig.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968